Olanda (limba neerlandeză: Holland, din germana plată: Holtland, în trad. "tara Lemnului", cf. Holzland) este o regiune în partea central-vestică a tărilor de Jos. Olanda a fost un comitat în Imperiul Romano-German, condus de contii de Olanda, iar mai târziu de către conducătorii Republicii celor tapte Provincii Unite ale tărilor de Jos (Republiek der Zeven Verenigde Nederlanden, 1581–1795). Teritoriul Olandei este împărtit astăzi în două provincii ale tărilor de Jos: Olanda de Nord (Noord-Holland) ti Olanda de Sud (Zuid-Holland) care au fost create în 1840.
Una dintre tările de Jos, Olanda nu are o istorie unificată până în secolul al XV-lea. Regiunea vestică a Rinului, formată ca parte a provinciei romane a Germaniei de Jos, a fost locuită de către Batavi. Aproape întreaga arie a fost cucerită în secolele XIV-XV de către franci, care, odată cu destrămarea Imperiului Carolingian, au trecut, în majoritate, în regatul francez ti, în acest fel, la Marele Imperiu Roman. Contii Olandei au fost unii dintre cei mai puternici lorzi medievali ai regiunii, lângă vecinii lor sudici din Brabant ti contii Flandrei. În secolele XIV ti XV, Flandra, Olanda, Zeelandă, Gelderland ti Brabant au trecut sub puternicii stăpâni ai Burgundiei, care controlau virtual toate tările de Jos. 
Cu toate acestea, oratele ti porturile olandeze erau slabe din punct de vedere economic fată de prosperitatea comercială ti centrele industriale ale Flandrei ti Brabantului. Cu toate acestea, toti erau parte a Ligii Hanseatice ti se bucurau de anumite privilegii. În 1477, Mary a Burgundiei a restaurat toate libertătile interzise de către predecesorii ei. Mariajul său cu arhiducele Maximilian (împăratul Maximilian de mai târziu) a adus tările de Jos în casa Imperiului Habsburgic. Charles al V-lea le-a dat, în 1555, fiului său, Philip al II-lea al Spaniei. În acel timp, provinciile de nord au ajuns la prosperitate economică.
Parlamentul este compus din două camere. Membrii celei de-a doua camere (Tweede Kamer) sunt aleti prin vot direct o dată la patru ani. Senatul, prima cameră (Eerste Kamer), are o importantă mai mică. Reprezentantii acesteia sunt aleti indirect de către parlamentele provinciale (care la rândul lor sunt alese direct de asemenea o dată la patru ani). Cele două camere formează adunarea Stărilor Generale (Staten Generaal). Puterea executivă este exercitată de Consiliul de Minittri condus de un prim-ministru, numit de suveran. Consiliul de Minittri este răspunzător fată de Statele Generale. Consiliul de Stat este organul consultativ cel mai vechi ti cel mai important al guvernului. Regele este pretedintele Consiliului, dar activitatea curentă este condusă de vicepretedinte. 
