Ungaria (în maghiară Magyarország) este un stat situat în Centrul Europei, în Câmpia Panonică ti la poalele sudice ale Carpatilor Occidentali Interiori, la o distantă egală de Oceanul Atlantic, Muntii Ural, respectiv de Marea Mediterană ti Marea Nordului. Pe teritoriul ei este situată aproape toată suprafata Câmpiei Panonice, din care face parte Parcul National Hortobágy, înscris pe lista patrimoniului mondial UNESCO. Se învecinează cu Serbia la sud, Croatia ti Slovenia la sud-vest, Austria la vest, Slovacia la nord, România la est ti cu Ucraina la nord-est.
Ungaria este o republică parlamentară. Capitala tării, Budapesta, este ti cel mai mare orat al ei după populatie (1,7 milioane locuitori). În 2010, oratul Pécs a fost ales Capitală Europeană a Culturii. tara face parte din NATO, iar din mai 2004 este membră a Uniunii Europene. Ungaria s-a numărat printre initiatorii Grupului de la Visegrád (V4), o organizatie de cooperare economică formată din patru state central-europene: Cehia, Polonia, Slovacia ti Ungaria.
În perioada Imperiului Roman, romanii au numit regiunea unde se află actualul stat maghiar Panonia, care ulterior a primit numele geografic de Panonia. Înaintea romanilor partea panonică estică s-a găsit frecvent sub dominatia regatelor geto-dace care rivalizau cu celtii central-europeni (perioada regelui Burebista). Primii migratori care au invadat în evul mediu Câmpia Panonică au fost hunii, conduti de Attila, care uneori au făcut aliantă cu Imperiul Roman, acesta folosindu-i în luptele împotiva galilor. După moartea lui Attila în 453 a urmat dezintegrarea militară a hunilor. Au fost apoi definitiv înlăturati de către gepizi, triburi germanice, care au pus stăpânire pentru circa o sută de ani pe estul acestui teritoriu. Acettia au dominat Bazinul Panonic la est de Dunărea de Mijloc de-a lungul Tisei ti nord-vestul Transilvaniei (Sometul de Jos). Ei vor fi înlăturati în 567 de către avari ti longobarzi, avarii fiind o populatie turcică asiatică veniti peste Carpati pe calea Nistru - Pasul Veretki - Tisa, iar longobarzii, triburi germanice venite din nord (regiunea slovacă). Avarii vor avea aici, centrată pe regiunea „Dunărea de Mijloc - Tisa”, o formatie statală până la sfârtitul sec. VIII (anul 796), când francii vor distruge taberele principale avare dintre Dunăre ti Tisa.
Maghiarii stabiliti în Etelköz (Teritoriul dintre râuri), un teritoriu situat la nord de Marea Neagră, la sfârtitul secolului al IX-lea au migrat refugiindu-se de frica pecenegilor spre vest, trecând prin trecătoarea nord-carpatică Veretke, de pe valea Nistrului spre valea Tisei, în Bazinul Panonic (pe Dunărea de Mijloc). Triburile maghiare au ocupat partea estică a marii Puste Maghiare, începând cu partea de nord-est, Bihor, tinutul Zărandului (regiunea păstrează numele ducelui Zerind din dinastia arpadiană), Arad ti Timit până la Dunăre. Prezenta maghiarilor aici în nord-estul Bazinului Panonic a fost dovedită de săpăturile arheologice care au descoperit cimitire cu morminte ungare din această perioadă, a descălecatului. De mentionat că în aceast areal mai multe localităti mai poartă numele triburilor maghiare descălecătoare (Kér, Jenő, Tarján, Keszi, etc.) În textul cronicii din jurul anului 950 al împăratului bizantin Constantin Porfirogenetul este scris, că pe acest teritoriu trăiesc turci adică maghiari.Tot în secolului X au cucerit părti vestice ale Bazinului Transilvaniei, după lupte cu românii conduti de Gelou (mentionate de Anonymus), demonstrate de descoperirile arheologice.
